Då så, allihop. Nu är det dags för genomdrag av Måsen på Lilla scenen.
Lilla scenen. Genomdrag Måsen.
Kvinnoröst: Det får vänta till torsdagen före genrepet.
Nu måste jag lägga på, för jag har tydligen fått storfrämmande.
–Bra. Tack. Hej. –Hej.
Nämen hej, David. Sitter du här?
–Vem ska du träffa? –Jag ska lämna in en översättning.
–Du kanske kan ta den. –Ja. Så klart.
Var har ni gjort av den gamla skinnsoffan som stod här?
Ja, den satte vi nog ner på rekvisitan, kanske.
–Hade du velat ha den? -Nej... Jag fick för mig den var min.
Hon gillar väl liljor, eller hur?
Vem?
Marianne. Ja, vi hade tänkt skicka lite blommor från teatern.
Mari... Ja, jo, det tror jag hon gör.
Ska jag sätta ditt namn på kortet också?
Mitt namn? Nej, varför då?
–Oj. Är det...? Stör jag? –Nej, nej. Jag var precis på väg.
Daniel Andersson till Stora scenen, tack.
David! Självaste Howard. Eh...
Teatern har uppfört sig jävligt illa. Hälsa. Säg att vi älskar henne.
Varför ska ni skicka blommor till Marianne?
Men...har inte hennes dotter ringt?
Isabelle? Nej. Vad är det som har hänt?
Marianne är inlagd på Backa.
Varför då?
Hon har ju försökt ta livet av sig.
De hittade henne nere på stranden, ute på Sandbukta.
–Marianne Vogler? –Jag tror du ska prata med Isabelle.
Ja...
Mitt namn är Marianne Vogler. Jag är skådespelerska.
Jag är här för att prova för rollen som Susanna.
Jag arbetar främst på scen här i Stockholm-
-där jag haft fast engagemang i ett par år.
Innan dess arbetade jag på Stadsteatern i Göteborg.
Eh...
Jag är 185 cm lång.
–Oh! –Eh...
–Kommer David snart? –Ja...
–Alldeles för tantig. –Va? Tantig?
Förortstant, ju.
Men det är ju en fråga om kläder.
De ska ju inte ha några kläder. De ska vara nakna.
Sluta.
...fast engagemang i ett par år. Innan dess arbetade jag på Stads...
Ska inte Susanna vara typ 25?
Jag tänker mest på att hon är lite teatral.
–Det kommer bli många yviga gester. –Vänta lite.
Titta på de här sista tagningarna.
Och varsågod att börja.
Jag trodde att vi skulle vara helt fria.
Och att du ville att jag skulle vara fri.
Jag tänker: "Varför? Och vad jag gjort för fel?"
–Tror du... –Varför ska han prata så där?
Han ska föreställa den tjeckiska boxaren. Kolla nu.
–Vad hände med inga hemligheter? –Men jag berättar för dig nu.
–Och vad vill du ha? –Frihet.
"Frihet"?
–Tack. –Nej, nej, nej.
Nej, jag tycker hon är botten.
David. /DÖRRKNACKNING/ Skulle inte du hämta dina pojkar?
–14.00? –Nu?
Mm, nu. Ja, ni kan kolla vidare om ni vill. Jag har bestämt mig.
Jag berättar för henne i eftermiddag.
–Okej... –Hej!
Simon!
Hej. Välkommen till Sverige.
–Var är Tim? –På toaletten.
–Bagaget? –Det var inte där.
Kvinnoröst: ...ringa mamman? De är inte registrerade, vad jag kan se.
–Tim. –Ja.
–Checkade mamma in ert bagage? –Vi la det i bilen, men...
Har ni lapparna från bagageetiketterna?
Kolla fickorna en gång till.
/FÅGELSKRI/
/KYRKKLOCKOR RINGER/
/MELODIKRYSSET PÅ RADIO/
Receptionist: Ja. Vänta i soffan, så går jag och hämtar Marianne.
Okej.
Men jag tror jag kommer tillbaka en annan gång.
Det tar bara ett par minuter.
Jo, men jag måste hinna till ett möte, förstår du.
–Ska jag hälsa från nån? –Nej, nej. Nej tack.
/MARIANNE SNYFTAR TILL OCH DRAR EFTER ANDAN/
Är du kär? Är du det?
–Det är du som är kär. –Jag ska gifta mig med henne!
Jaså, minsann? Tror du hon gifter sig med nån som suger på tummen?
Jag ska bara göra en grej. Okej?
Var är vi?
Hallå?
–Hallå? –Nämen hej, är det du.
–Kan inte du hjälpa mig välja kläder? –Jo, absolut.
Markus är i Rom. Nej, i Wien.
Visst fan. När kommer han tillbaka, då?
Kanske i morgon kväll, om han hinner med kvällsflyget.
–Okej. –Du... Vad tycker du om den här?
På en tjejmiddag är det väl inte så noga vad du har på dig?
Med de mörkbruna stövlarna blir den gröna bra.
–För sent! –Och där står du!
–Hej. –Hej.
/VISKAR/ Hon ska få huvudrollen.
Den här var den jag tänkte på.
Den blir för präktig. Då är den andra bättre.
Men du tyckte ju inte om den.
–Du ska få huvudrollen. –Nämen, nu sa du det ju!
/FÖRTJUST SKRIK/ Va?
–Bestämde du dig för det nu? –Nej, tidigare i dag.
–Men är du helt säker? –Ja. Om du vill ha den.
Ja! Ja, jag tror det, men...
Men det är väl inte för att vi är vänner?
Nej.
Det är för att du är fantastisk.
Isabelle: David, jag måste visa dig min nya...
Vad gör du?
Simon.
Simon!
Simon, ge mig nycklarna.
Sluta!
Men ta med dig nyheten på middagen så blir alla kärringarna avundsjuka.
Haha.
–Jag förstår mig ju inte på kvinnor. –Det är inte hemligt?
/BILTUTA/
Visst fan, jag har pojkarna kvar i bilen.
Vad då, är pojkarna här?
–Aj! –Killar, killar, killar... Kom och hälsa.
–Hej! –Här kommer vi.
Ja.
–Hälsa. –Tim, minns du mig?
Ja. Trevligt att träffas.
–Säg det på svenska. –Jag är Simon, Simon the Diamond.
Och jag är Marianne. Och det här är min dotter Isabelle.
–Hej. –Ni kanske vill ta en liten glass?
–Gillar ni glass? –Ja, gå in.
–Det finns en låda långt in i frysen. –Titta, där kommer mormor.
Hej, mamma. Det här är David som gick i skolan med Markus i Wales.
–Jaha, den David. Hej. –David: Den David.
Jag sa att de fick ta glass.
Ja, om vi inte ska äta pannkakorna som jag har förberett.
Hallå, vänta på mig.
–Ska jag köra dig? –Jättegärna.
Du kan stanna här. Jag kan gå sista biten.
Ja... Ha så kul i kväll, då... med tjejorna.
Mm.
Jag blir nog inte borta så länge, så ni kanske vill stanna kvar en stund.
Hör våra tallars sus!
Se fältens gröda
i soligt lä av granars gröna mur!
Hallå. Hej! Du är i Sverige.
–Hej. Är det bra med dig? –Jättebra.
–Hur mår du? –Jag mår bra.
–Hej, kära vän. –Hej.
–Hej. Nu ska vi dricka vin. –Ja, vi behöver det.
Ska du också ha pannkaka?
Eh... Nej, det är bra.
Tack.
/BARNRÖSTER FRÅN ETT ANNAT RUM/
Jag är ledsen, men mamma kunde inte stanna så länge, så ja... Vi ses!
Hallå! Hej. Hej.
–Var det så tråkigt? –Ja, eller...
–Hej, mamma. –Åh...
Hej, hej, hej.
Gud, vad svettig du är!
–Ska jag ringa efter en taxi? –Nej, jag åker buss.
–Det var trevligt att träffas. –Detsamma.
–Sa du nåt till mamma om filmen? –Vi pratade inte över huvud taget.
Pappa, får vi sova över?
–Vill ni inte se vår nya våning? –Snälla pappa.
Kan de inte sova över?
Vi har ju inga kläder.
–Inga kläder? –De försvann på flygplatsen.
Väskorna, ja...
Ni kan låna pyjamas.
Ja...
Snälla.
–Visst. –Ja!
Tim, låt bli.
Ja...
Nej, spela inte på det.
Det är pappas.
Tack så mycket.
Det är underbart att äntligen få spela här i Wien.
Första låten känner kanske några igen, den är från vår nya platta.
Skulle ni hellre...
...bli av med en hand, en fot eller vara blind?
–Fot, tror jag. –Fot?
Det här är Markus T-tröja, om du vill låna.
Ja, tack.
Marianne: Så...
/SKRATTAR NÄR DE STÖTER I VARANDRA/
Marianne.
Mm.
Ska vi inte bara...
Ska vi inte bara ge efter?
Ge efter?
Bara ligga med varandra?
Knulla, alltså. Då kanske det går över.
Nej.
Nej, det ska vi absolut inte.
Vad skulle Markus säga om det?
Nej.
Ja...
Jaha.
/BARNEN FNISSAR/
–Men... –Mm?
Ehm...
Du kan få slippa att sova här.
Du kan få sova med mig i sängen, om du vill.
Ja...
Men...det låter ju bra.
Som bror och syster.
Ja, alltså... Mm.
Oh-oh-ih-oh
/OHÖRBART TAL/
/MARKUS SUCKAR AV LÄNGTAN/
/ETT FÖNSTER SLÅR/
/DUVKUTTER/
/FLAXANDE MED VINGAR/
Ja, nu är den här igen, alltså.
Mm. Ja. Tack.
–Var är den? –Kom. Den är i köket.
Köket, okej.
/EN MOBIL RINGER/
–Hallå? –David Howard?
Jag har en Marianne Vogler här i telefon till dig.
–Marianne? –Ett ögonblick.
Marianne, här kommer ditt samtal.
Hal... Hallå?
Hallå.
Hej... Marianne!
Du... Vad håller du på med nu?
Just nu har jag en objuden gäst som borde kastas ut.
–Åh! –Det är en duva.
–Du glömde stänga fönstret i köket. –Nånting ditåt.
Du... Eh...
–Jag är inlagd. –Ja.
På Backa.
Ja, jag hörde det.
Men jag ska få helgpermission nu.
Och ja... Jag vill ju inte gärna sätta mig på bussen.
Och min bil är på Sandbukta, så...
Ja, alltså, jag bor där permanent nu.
Ja, så nu behöver du en chaufför?
Ja...
Jag är nog lite skakis.
Så, då är hon ute. Ha det!
–Skakis? -Det är klart jag är.
Ja.
–Ska jag komma och hämta dig? –Vill du det?
Ja, ja, jag vill.
Tack.
/LIVLIGT TAL PÅ AVSTÅND/
Marianne: "Sí, muchas gracias." Alltså det är ändå en servitör.
Han skriker: Ska du ha en drink till?
Ska du ha en till? /SKRATT/
Högre och högre. Så förstår jag att han skriker: "Gå, du är för full."
Det var naturligtvis olyckligt, eftersom man inte kan spanska–
–men kroppsspråket är detsamma över hela världen. Men, ja...
Nämen.
Där är du ju.
Hej.
Kom.
Förlåt att jag släpar ut dig på det här viset.
Äh, det är ingen fara.
Marianne.
Ja, det här är David som ska köra mig hem.
Det känns bra. Och tryggt.
–Nu har det blivit ett missförstånd. –Mhm?
Får jag tala med dig inne på mitt rum?
Absolut.
Kan inte du ta den kassen till mig?
Jag förstår.
Ja, men då meddelar jag det.
Jag får inte. Förlåt, jag hade tydligen missförstått reglerna.
Jag får inte åka i väg i helgen.
–Rutinen är att börja i det lilla. –Jag är kapabel att ta vara på mig.
Så får du ta helg med nån som kan ta hand om dig lite.
Jag är ledsen om vi har varit otydliga.
Du fick i alla fall en åktur, David.
–Och du kör fortfarande Jaguar. –Mm.
–Du? –Ja.
Du kan stanna över hos mig om du vill.
Bara i helgen.
–Tycker du synd om mig nu? –Det var bara en tanke.
Jag går och snackar med läkaren igen.
Va? /MARKUS MUSIK SPELAS/
David: Va fan?
Timmy, Timmy, Timmy... Väck inte hela huset, okej?
–Hej... –Hej, vad fint du spelar.
–Har du sovit? –Jo då.
Det är kanske bäst om du klär på dig dina egna kläder.
Ja.
Du kan väl vara med? Jag vill sitta vid pianot.
Men vi... Vi gick inte över gränsen.
–Inte i vaket tillstånd, i alla fall. –Inte över huvud taget.
Hit med guldmedaljen.
Kan inte du klä på dig så att jag kan fixa frukosten?
Okej, jag kan visa er. Vi kan spela Monopol.
Liljor är för fan begravningsblommor.
Den där satans teatern. Fy fan.
Hoppas bara Isabelle inte berättat det för alla och hela världen.
Vi kan ringa och fråga om hon vill ta en kaffe.
Nej.
–Vad då, ska jag sova här? –Jag har ju inte gjort i ordning.
Nej, det blir bra. Jag... Jag kan ju hänga kläderna på styret.
–Ska vi inte flytta den? –Nej, jag är bara här till på söndag.
Det blir perfekt. Har du...? Är lakanen i skåpet?
Ja.
Marianne: Och sen...
Så.
–Vill du vila dig lite? –Nej.
–Men gärna en kopp te. –Te?
–Har du inte te längre? –Jo då.
Hon damen, då, som bodde mittemot?
Det bor en stor familj där nu. Med gardiner.
På sjukhuset var det en så gullig familj.
En hel familj som var tokig?
Nej! Nej, de besökte kvinnan som bodde i rummet bredvid.
–Arri, hette hon. –Arri?
Arri, mm.
Är det ett namn?
Det är ensamt att vara på sjukhus, kan jag berätta.
–Kommer inte Isabelle och hälsar på? –Nej.
Varför då?
Det var Isabelle som drog upp mig ur vattnet och ringde ambulansen.
Nu har hon sett mig sån också.
Ja...
–Eh... Så du är inte hungrig? –Nej.
Jag ska nog gå ut en sväng. Jag har ett möte om en stund.
Då... Ja.
Pappa. Pappa!
Skynda dig!
Kom igen, pappa.
Tredje våningen.
–Titta, där är en bild. –Ja. Och titta här!
Kolla genom fönstret.
Har man tur får man se kvinnan som bor där träna yoga.
Ser man rumpan?
–Jag tror att det är den där. –I den gula byggnaden, tror jag.
–Pojkar. –Pappa sa på hörnet.
Jag måste sticka och jobba lite.
Så... Jag köper med nån mat på vägen hem.
Okej? – Simon? Simon.
Okej?
Så får du vänta på mig tills jag kommer tillbaka.
Som en...liten katt.
Ja.
Vi ses snart.
Jag tror att han sov i Isabelles mammas säng.
Skumt.
–Titta. –Marianne.
De har nog ett förhållande.
–Varför då? –Jag tror att de gillar varandra.
–Titta. –Det är hon.
Sluta.
Säg inget till Isabelle, okej?
And if you see me stealin' away
You better believe that I'd much rather stay
Markus: Hallå?
Älskling?
Oj.
Finns det nåt käk kvar?
Ja. Absolut.
–Vad tyckte du om pojkarna, då? –De vill till Sandbukta i sommar.
Det är klart de ska.
De hade inga kläder.
Va?
–Var de nakna? –Nej. Med sig, menar jag så klart.
Väskorna hade inte kommit på flyget.
Typiskt David.
Du...
Ska inte du se efter vad jag har i min väska?
Okej.
–Tyckte du om det? –Åh.
Du, fanns det inte ett paket till där inne?
Till mig?
–Du får aldrig lämna mig. –Aldrig.
Inte dö.
Nej då.
Lovar du?
Jag lovar.
Du. Vet du...
Sch...
Sov nu, darling.
Jag vaktar dig.
Alltid.
Översättning: Claudia Dyfverman Iyuno för SVT
Svensktextning: Claudia Dyfverman Iyuno för SVT